Sådan. Så blev den færdig. Blev det godt?
Den er så flot, at den ser falsk ud.
- Tager du også konserves med? - Ja, det bliver min gave.
Og du tager også dine opskrifter og dine knive med?
Hør, Madeleine, jeg har haft knivene, siden jeg var 15 år.
De kostede min far to køer.
Han bestilte de fineste knive i Tyskland, og da du var 14...
- ...forlod du Carpugnino med... - Carpunino...
...med dine knive. Hele verden kan det udenad.
Men jeg forstår ikke, hvad du vil med dine knive i weekenden.
- Har I opvaskemiddel med citron? - Ja, det har vi også.
Citronen er syrlig og fuld af sol til opvasken.
- Har I tænkt på gummihandsker? - Ja da.
Her har vi dem.
"Ny formgivning."
"Større følsomhed."
Gummihandsker er meget vigtige for husarbejdet.
Blødhed og holdbarhed.
Blødhed for ikke at miste fornemmelsen med materialet.
Holdbarhed for at kunne klare arbejdet.
Fire ugers optagelser er færdige. Jeg kan roligt tage af sted. Skønt.
Og så?
Projektet vi talte om. Nu må jeg hvile mig lidt. Jeg er træt.
Vær ikke så nervøs. Tv er ikke hele livet. Tænk lidt på dit eget liv.
Ja, jeg vil begynde på yoga.
Inden jeg går, vil jeg gøre en god gerning, give min datter en gave.
- Jeg har ventet i tre kvarter. - Hej, Cordelia.
Zac... Zaco Awali.
Goddag.
- Når man skal af sted... - Hvorhen? Hvorfor bad du mig komme?
For at møde dig, inden jeg tager af sted. Du tager jo aldrig kontakt.
- Hvordan har din mor det? - Hun har det sikkert godt.
- Så du ser hende ikke ret tit? - Far, din faderlige autoritet...
Nu går jeg.
En serie reportager.
Vil du låne lejligheden? Men ingen vilde fester...
Tænk på naboerne, lutter gamle idioter. Skide, faderlig autoritet...
- Tak. - Tak, og hvad mere?
Jeg vil have, du giver ham et job. Inden du går. Han danser godt.
- Hvad er der? - Den sidste bus er kørt.
Ja? Der er ikke nogen bil. Hvordan skal jeg få osten med?
Bragutti! Kom!
De står der. De er tunge.
Kom, skat, kom...
- Du er heldig. Din ruller. - Ja.
Bravo, bravo!
Så går vi, Mario.
Klokken er ti.
Vågn nu op.
Er de ikke færdige derinde?
Giv mig nummeret, så jeg kan nå dig, hvis der er noget vigtigt.
- Hvorfor altid sige, hvor jeg er? - Jeg bør vide det.
- Dine hjemmesko... - Nej!
Åh, Gud, giv mig tålmodighed.
Retten har overvejet og dømmer ud fra det fremlagte materiale...
Hvis mine kolleger så mig nu... de, der tager mig for en seriøs mand.
- For sidste gang, hvor skal du hen? - Som sagt, juristkongres i London.
Det passer ikke. Du er en stor løgnhals.
Actor incombit probato. Nicole...
- Lad os ikke skændes, ikke i dag. - Hvorfor ikke i dag?
Vær ikke bekymret. Du har fuldmagt til at hæve på min bankkonto.
Forstået?
Men... hvad betyder "fuldmagt"?
Ikke det. Du har et ansvar over for din stakkels mor og far.
Jeg vil ikke indblandes i dine affærer. Fotoet beholder jeg.
Jeg, der har skænket dig mit liv, må ikke vide, hvor du skal hen...
Nicole...
Ja, ja da. Jeg forstår. Du vil igen opsøge gadepiger.
- Giv mig fotoet. - Aldrig!
Du er jo vanvittig.
- Giv mig det nu. - Nej, nej!
Gør det ikke, gå ikke til piger. Tænk på din karriere.
Lov mig, at du ikke går til piger. Jeg kan stadig ofre mig.
- Men det holder vi i familien. - Ved du, hvad det er, du siger?
Hvem tog dig i sin favn som lille? Hvem ammede dig?
Nej, Nicole...
Jeg må gå nu.
Du voldtager mig altid og...
Tror du, ludere kan erstatte mig? Nej, Philippe.
Er det kun jer, der skal spise?
Det er et hus, min far købte efter 1. verdenskrig-
af en polsk kemiingeniør. Mor fik det, men ville ikke bo her.
- Må jeg låne din hat? - Ja.
Hun syntes, det var for uanstændigt, så vi blev boende på Rue de Varenne.
- Der er Hector, fars gamle chauffør. - Hvor gammel er han?
Aner det ikke, men jeg har altid kendt ham. Nu bor han her alene...
...med hunden.
- Goddag, Hector. - Goddag, hr. Philippe.
- Må jeg præsentere Ugo... - Mig en glæde.
Michel.
Gamle Catherine...
De bliver tilfreds, for jeg har ikke sparet, kun skaffet det bedste.
Udmærket. Tak. Kan vi gå ind nu?
- Husk at sige, hunden er farlig. - Pas på hunden.
Kom, Catherine.
- Hvordan går det, Hector? - Fint.
- Og helbredet? - Godt.
- Udmærket. - Undskyld mig...
- Hvor skal du hen, Marcello? - Op ad trappen.
- Hvem er den herre, Hector? - Fra den kinesiske ambassade.
Goddag. Jeg ser lige til mine gæster. Derefter står jeg til tjeneste.
- Jeg har tid nok. - Tak.
Går du på opdagelsesrejse?
Det er rent tilfældigt, De møder mig her, for jeg kommer her sjældent.
Skønt jeg ejer huset.
Undskyld, men nu må vi se på køkkenet. Vi har meget at lave.
Sid ned. Jeg er her straks igen. Kom og se miraklet i køkkenet.
Der er tre laurbærtræer.
Smag det her.
- Vil du have blodpølse? - Nej, tak.
- Kommer vinen fra dig? - Ja.
- Vil du have blodpølse? - Nej, tak. Hvor er osten?
Vil du ikke have blodpølse? Ingen vil have min blodpølse.
- Marcello! Vil du have blodpølse? - Vennerne spørger efter dig!
Tillad mig at byde på en lille velkomstbid.
Vi er nogle venner, der er samlet til et gastronomisk seminarium.
Lad mig overrække en lille gave.
Rollefiguren i vores folkeopera "Den Røde Lygte".
"Den Røde Lygte." Hvor bedårende, men...
Timeo Danaas Atque dona Ferentes. Jeg frygter grækerne og deres gaver.
- Marcello, du skulle i køkkenet! - Jeg tager det kinesiske værelse.
Jeg beklager at måtte afslå Deres venlige tilbud. Virkelig.
Bilnøglerne. Jeg glemte min taske. Må man smage?
- Det er den lille. - Jeg forstår, hvorfor De er imod det.
Fyldtes et hus ikke af sentimentale dufte-
levede familietraditionerne ikke i dets vægge-
så var begrebet "hjem" uden betydning.
- Vildsvin, til de fineste marinader. - Det der er fint kød.
To udsøgte rådyr med kød fyldt af alle Couves-skovens dufte.
- Det er jo frossent kød. - Og så? Jeg er fremskridtsvenlig.
Det der er fint kød.
Ti dusin halvvilde perlehøns opfodret med korn og enebær.
Marcello!
Dine venner spørger efter dig!
Smuk bluse du har.
Synes du det?
- Er bilen ikke smuk? - Vældig smuk.
Bugatti specialbestilte sko som en handske med separat storetå.
- Virkelig?! - Ja.
- For at køre bil? - For at have den. Han var kunstner.
- Sikke udsøgte varer! - Tre dusin unghaner fra Ardennerne.
- Hvad er det? - 20 dusin poularder fra Bresse.
- Åh, hvor det stinker. - Det er torsken. Sikken stank!
En kvart okse, opfedet på Charolais' frodige græsgange.
Du skal få at se, hvor sjovt det er at partere.
Fem spædlam fra Pré-Salé i Mont Saint-Michel.
En dygtig kok kunne blive en dygtig kirurg.
- Du får det sjove, vi får det grove. - "At være...
...eller ikke være."
- Vær ikke vulgær, Ugo. - "Det er spørgsmålet."
Festen begynder...
Fint kød!
Jeg gjorde altid sådan, da jeg var barn. Husker du det, Hector?
Hector...
Han sover.
Du kan gå nu. Det er sengetid. Tak for alt det, du har ordnet.
- Kører du stadig bil? - Ja. Jeg har stadig mit kørekort.
Så kør bilen hjem. Men sig ikke noget til Nicole.
- Lover du det? - Ja.
Når jeg tænker på alt det, der skal gøres for at få orden på køkkenet...
Må man synge?
- Ikke et ord til Nicole. Husk det nu. - Ja, hr. Philippe.
Undskyld.
- Det minder om Michelangelos Pietà. - Sikkert fotografens mening.
En smule blasfemisk.
"Tag hånden ned."
Marcello, klar til spurten? Også jeg.
15 sekunder...
Jeg er slået.
- "Catherine havde skønne bryster." - Det udtrykker en hel epoke.
Skulle jeg være en sexgalning? I hidser jer op til en begravelse.
Nej. Jeg samlede som lille... Både sentimentalt og kunstnerisk.
Dette er livet.
Må jeg kysse østersen?
Den lille østers.
- Her... - Må jeg se?
Lyset er virkelig kunstnerisk.
En mesterlig etiket. En Gallé fra 1890.
- Ja, meget fin. - Er du rar at åbne den?
Hvad vil I have til dessert?
- Kompot eller crêpes suzette? - Crêpes suzette til mig, tak.
Vi er her ikke for at holde dekadente orgier.
Vi når ikke evigheden ved dette bord. Jeg må rydde op, før jeg sover.
Hr. Formand...
Til arbejdet.
Ap... pelsin.
Nej, ingen appelsin i dag.
I morgen til morgenmaden får du appelsin.
Kom.
Kom nu.
Kom nu, hr. Formand. Vi skal skumme fedtet fra bouillonen.
Kalkunerne skal fodres, lidt chokolade, nødder og cognac.
- Cognac? - Ja, det giver en udsøgt smag.
- Nå, hvad gør vi? - Er du min hjælper?
- Så vask hænderne. Har du tisset? - Hvor er du dum.
- Hvad er klokken? - Halv syv.
Ved du, hvornår jeg stod op som køkkendreng hos Charlton Cenato?
Klokken fire.
Den brune sky og dejen...
- Hvad kaldes den der? - Le Chinois.
Nu skal vi si... den brune sky.
Den er vældig god.
Den brune sky eller fonden er fond-amental!
- Godmorgen. - Er du allerede oppe?
Jeg har slet ikke sovet.
- Du har lavet det rart her. - Jeg kan lide sengehimlen i kaminen.
- Det er min verden. - Du elsker vist hjemmets arne.
Jeg beklager, men jeg kan ikke blive her.
Hvorfor ikke? Kan du ikke lide huset? Miljøskiftet? Hvad er det?
Nej. I min branche sover man jo alle vegne. Men jeg trænger til at kneppe.
Jeg ved godt, vi har lovet at lukke os inde her, men...
Vi har ikke aflagt kyskhedsløfte.
Tålmodighed. Vi taler om det senere. Nu må vi tænke på morgenmaden.
En kop god chokolade ved 11-tiden sætter middagsappetitten i vejret.
- Hvem har skrevet det? - Brillat-Savarin.
For pokker, du kan jo alt.
- Han ved alt. - Ja.
- Hvad er det der? - Nyre bourguignon.
Til mig.
Pokkers også! Det er altid det samme!
Det er et smukt tema.
Meget seksuelt.
Brød...
Egentlig er ideen med at invitere piger herhen rigtig god.
Hr. Formand, hvad siger du?
Jeg elsker også kvinder, men lige nu synes jeg, vi skal glemme dem.
Værsgo, Philippe.
Jeg er ingen lyseslukker.
I må komponere en specialmenu. For eksempel...
Fire herrer fra Bourgogne inviterer-
tre venlige ludere fra Canterbury på middag.
For de skal være ludere, ikke? Godt.
Håbede du på noget andet?
Den menu er helt utrolig. "Ludermenuen".
"Fire gourmeter inviterer tre venlige damer på steg, med 12 kuverter."
Fint, ikke?
"Languster à la Mozart, ris à la Sully, sauce Aurore. Hummer Roscoff".
Goddag, onkel. Må vi komme ind og se Boileaus lindetræ?
- Det i haven? - Ja.
- Ja. Hvem bad dig spørge? - Min lærerinde.
Vil hun se Boileaus lindetræ, så sig, hun kan komme, når hun vil.
- Er De araber? - Bare rolig, jeg er ikke araber.
Hør nu her, børn. Kan I se det træ der? Det er et lindetræ.
Boileau hvilede sig ofte under det. Ved nogen, hvem Boileau var?
- Jeg! - Nej, du ved det ikke.
Boileau var en stor, fransk digter, født i 1636 og død i 1711.
Han har skrevet mange smukke ting, elskede naturen og skrev digte her.
Se!
Er den ikke smuk?
Pas på, den æder dig.
Hr. Bugatti var kunstner, ligesom en maler eller en musiker.
Denne bil var hans mesterværk.
- Kan I godt lide biler? - Ja!
Vil du have en?
Vil du ikke have?
- Tak. - Vil du have?
- Er De chefkok? - Ja, til tjeneste. Spis, spis...
- Det lugter godt. - Det er fyldet til hønsene.
Vi laver to slags fars. En til hønsene og en til grisen.
Sådan! Ved I, hvad vi gør ved fisken? Spiser den.
Mine onde venner vil spise dem alle. Se! En, to, tre...
Til grisen noget enklere. Kastanjer, røget flæsk...
- Og trøfler! - Ja. De er smukke, ikke?
Madame, nyre bordelaise.
Det dufter godt, men nu drikker jeg chokolade.
Har De ikke hørt om Roussel? Han var en stor forfatter.
Undervurderet, lettere surrealistisk, gjorde dagens tre måltider til et.
Han begyndte altid med en stor kop chokolade med flødeskum.
Derefter nogle forretter i stil med nyre bordelaise.
Det er så let at tilberede.
- Fint flamberede, hvad? - Udmærket.
- Jeg bør vist gå nu. - Nu?
- Ja. - Nej!
Vi holder aftenselskab og ser meget gerne, at De er vores gæst.
Frøken André ville nok ikke trives med de øvrige gæster.
- Hvorfor ikke? - Jeg ved ikke, om jeg kan komme.
- Hun er en kvinde af verden. - Netop derfor.
Jeg skal se, om jeg kommer.
Marcello, den store flykaptajn!
Det glæder mig at se Dem her. Denne vej.
Kom ind!
Godaften.
Selvfølgelig kommer jeg.
Læg overtøjet, piger.
- Min ven Ugo. - Mig en glæde.
- Goddag. - Danielle.
- Danielle? - Ja.
- Og du? - Anna.
- Kan du lide boaslanger? - Det kan diskuteres. Kan du?
- Ih, ja. - Åh...
Åh, sikke en marengs!
- Og jeg? - Chokolademagrengs!
- Det her er ikke seriøst. - Hvordan, mener du?
Pigerne er her, og ingen hjælper. Det havde du ikke forudset.
- Hør nu her... - Nu har jeg fået nok!
Da vi alligevel ikke spiser, så lad os give fiskene mad.
Spis, små fisk! Spis!
Philippe er ved at blive tosset.
Goddag, jeg hedder Michel.
- Goddag. - Vældig kønt.
- Ugo, du må gå i køkkenet. - Ja, ja...
Ja, I går i køkkenet og...
- Ser du ikke på mig forældreløse? - Jo, jo, nu går vi i køkkenet.
- Undskyld? - Er De den tredje herre?
Mine damer og herrer, i sin blændende nøgenhed... Gita!
Hvor er du skøn sådan.
Hvad laver kyllingen i akvariet?
- Kalder du det normalt? - Det er en fiske-kylling.
"Frankrig er smukt."
- Du er ikke franskmand? - Nej.
Her er min paté maison!
Trækulsgrillet kalkun. Og alt det andet.
- Kan du lave mad? - Nej, jeg foretrækker at spise.
Nej, nej, nej!
Jeg ved ikke, hvem du er, men jeg kan lide dig...
- Godaften. - Godaften, frøken.
- Jeg tog mod invitationen. - Meget venligt af Dem.
De vil være i vældig godt selskab.
- Godaften. - Godaften.
Hvad er det, der er gået i stykker? Karaflen...
- Værsgo at sidde, frøken. - Tak.
Atmosfæren her er endnu mere særpræget om aftenen.
Jeg overlader Dem i damernes selskab. Hvis De vil spille billard...
Kan De spille billard?
Fatamorganaet, drømmen... er blevet til virkelighed. Her er en dame.
- Hvilken dame? - Lærerinden.
- Du ser, hun kom. Nu skal det være! - Vær ikke genert.
I inviterede hende og tre ludere. Jeg vil sove, mens I holder orgie.
- Det er ingen luder, men en kvinde. - Kvinden!
- De kom. - Går De, når jeg kommer?
Nej. Jeg var på vej ind i salonen for at se, hvordan det går.
Åh, sikke en fin kage!
Den er lavet af Ugo, en fremragende konditor.
Vi arbejder her under hans ledelse.
Jeg blev flov, da De kom, for de har indbudt tre andre, jeg ikke kender.
- Ja, de virker sympatiske. - Synes De det?
- De har intet imod at spise med dem? - Nej, hvorfor det?
Fordi... jeg tror, deres vaner er en smule frie, lidt... letsindige.
- Vi får se. - Ja.
Hvad er det?
- Bravo, Marcello! - Bravo!
- Meget smukt, lidt melankolsk. - Hun synes, det er frygteligt.
Det ville være skønt at kunne spise i al evighed. Hvad siger du?
- Ja, det ville være fantastisk. - De får vagtlen og jeg unghanen.
En kvinde, der værdsætter mad, værdsætter også andre ting.
Pirat!
Korsar! Undskyld ham, han er pilot.
- Jeg kommanderer... Ugo! - Her!
- De har en kold hånd. - Jeg har alabasterhud.
Spis!
Mortadellaen spiser man på sandwich.
- Ikke sulten? - Jeg spiser aldrig ret meget.
- Du er vist havnet det forkerte sted. - Det lader til det.
- Man behøver ikke spise som en gris. - Italienere i udlandet...
Jeg løfter mit glas, jeg ved ikke for hvad, men jeg løfter mit glas.
Vores samtale i morges... Jeg værdsætter Deres pædagogiske teorier.
Giv en lille smule los...
Åh, håret er bare i vejen!
- Hvordan går det, skat? - Det går.
- Sikkerhedsbælterne! - Spænde dem eller tage dem af?
Det er kaptajnen, der taler...
...fra cockpittet.
- Hvordan går det, skat? - Det går, det går, det går...
- Har I smagt på hønen? - Ja.
Nu fortsætter vi med grisen.
- Præsenter, Ugo! - Javel.
Banderillas!
- Sikke en skøn aften. - Kom, luk døren.
Tag trusserne af.
Her...
Tag din jakke af.
- Kan du godt lide biler? - Ja, meget. Jeg elsker biler.
- Hvad er det for en bil? - En Bugatti.
Ved du, hvad det her er? Det er en "collecteur".
- Kan du lide den? - Ja, meget.
- Den er kold. - Bare rolig. Den bliver varm.
Sådan... Kan du lide den sådan? Du kan lide den rigtig hård, ikke?
At ville være Marlon Brando er forfængeligt.
Før øvrigt er Brando, Marlon, et slags bifænomen.
- Det er udmærket. - Sikken forfængelighed.
Åh, Marlon, kom her!
Vil du have noget? Vil du? Utrolig lækkert, at du ved det.
Jeg er så glad.
Min elskede! Åh, min elskede! Åh, hvor jeg elsker dig!
Hvordan føles det? Godt?
En meget sensuel melodi. Nu skal I høre...
Ud over mad er alt et bifænomen.
Sand, strande, skiløb, kærlighed, arbejde, din seng.
Bifænomener... Som der står i Prædikerens Bog: "Vanitas vanitatis."
Spis, spis...
Spis! Spis, min pige. Spis nu, din tøs. Spis...
Jeg har aldrig kendt en dommer.
Det må være storartet at udøve retfærdighed.
Man skal frem for alt anvende loven, hvilket ofte er noget andet.
Det var smukt, det du netop sagde.
Det føles, som om vi er helt alene, et lille sted på landet.
- Er du bange for mig? - Nej.
Det er kun, fordi der mangler to knapper der.
Min stakkels, lille kylling.
- Jeg kan sy dem i, hvis du vil. - Vil du? Det var pænt af dig.
- Kom, min stakkels, skræmte dommer. - Jeg ved ikke, hvor syskrinet står.
Ugo! Ugo, vi holder en pause og hygger os lidt ovenpå.
Nej. Vi har masser af tid. Senere. Spis, spis!
Du bestiller jo ikke andet end at spise.
Her...
Vær ikke bange. Jeg stikker dig ikke.
Godt, at han har fundet en lille fe, den stakkels, lille kylling.
Undskyld. Undskyld, frøken. Jeg mener... Andrea.
Undskyld.
Frøken, tillad mig officielt at anmode om Deres hånd.
Jeg beder Dem...
Vågn op!
Min mor døde, da jeg var to et halvt år.
- Min amme opfostrede mig. Hende. - Stakkels Philippe...
- Hun er smuk, ikke? - Meget.
- Et smukt ansigt. - Undskyld, man venter jer i salonen.
Kan du ikke banke på, inden du kommer ind?
Hvor er han dum! Men vi vil hurtigt legalisere vores forhold.
Er det mig, der er narren?
Ugo, kender du min veninde? Hun er så klog. Jeg vil præsentere dig.
På operationsbordet dør den rødhårede...
Kvindekroppen... En forfængelighed!
Ak, forfængelighed.
- Kvindekroppen er forfængelighed. - Marcello!
Åh, forfængelighed! Forfængelighed! Vanitas...
Mine herrer, jeg har en vigtig meddelelse.
Hør på mig! Michel!
Frøken Andrea og jeg har besluttet at gifte os.
Nej! Nej, Andrea! Marcello!
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg går nu. Jeg har kastet op hele natten.
- Du kan give Anna pengene, ikke? - Jo.
- Så farvel. - Farvel, skat.
- Farvel, alle sammen. - Farvel.
- Velbekomme. - Mange tak.
Allegria, allegria!
Sæt dig nu til bords, Michel.
- Jeg hader de ternede gardiner. - Vi skifter dem ud. Ingen problemer.
Lukker I jer inde her hver weekend for at spise?
Nej, kun nu og da.
- Spiser I lige meget hver gang? - Denne gang er det anderledes.
Nej, Marcello!
Med lidt salat glider det lettere ned.
- De lesbiske piger har ret. - Ja, mænd er forfærdelige.
- Hvad skal vi gøre for at more jer? - Noget andet end bare at spise.
- Spiller du fløjte? - Ja, for eksempel...
Pizza provencale.
- Med alle urteduftene... - Og dine øjnes stråleglans.
De er groteske... og ækle.
Hvorfor spiser I, hvis I ikke er sultne?
Marcello...
- Michel er syg og spørger efter dig. - Jeg kommer.
Det gør så ondt, så ondt. Vær ikke ond, Marcello. Forsigtig.
Giv nu bare efter... Det er tarmene.
Det er så forfærdeligt.
Da jeg var lille, plejede mor at give mig grusomme straffe.
Det er første gang, efter jeg er blevet voksen...
- Spred benene og pres. - Nej!
Det lindrer og letter.
Pres! Hjælp til!
Det er, fordi du ikke tygger ordentligt.
- Her er lidt godt kartoffelmos. - God kartoffelmos!
- Nu ingen belæringer. - Vil du have noget?
For at opsuge luften. Michel... Jeg har lavet det specielt til dig.
Du har uret, Michel.
- Du burde tage lidt. - Nej.
Ødelæg ikke servicet.
- Vil du have lidt, Andrea? - Ja, jeg elsker mos.
- Den er ikke dårlig. - Tak.
- Der mangler lidt smør, Ugo. - Det er med vilje.
- Det er medicinsk mos. - Medicinsk mos...
- De vil dø alle sammen. - Gør nu en indsats.
Det gælder om at ville. Forestil dig, du er en lille inder i Bombay.
Og at du er sulten. Du er meget sulten.
Du er meget sulten, og hvad gør du så? Jo, du spiser. Spis nu...
Tænkte du på det nu?
Så spis lidt mere.
Og lidt mere, lille Michel.
Spis!
Hvis du ikke spiser...
...dør du ikke.
Man skal spise, man skal spise.
Jeg synes, Philippe burde være den første. Dommeren...
De er skøre.
Tag det roligt. Rolig!
Vil de tage livet af sig, kan de jo gøre det.
Kom, Andrea, lad os tage væk. Kommer du med os?
De er nogle idioter alle fire. Idioter, sindssyge...
Tak. Du spilder tiden. Gå du også.
Nej, jeg bliver.
Sikke et maleri! Et vidunderligt stilleben af Sterlini.
En ven af mig. En stor maler! En stor maler!
Jeg ved ikke, om stivelsesholdigt er så godt for min luft i maven.
Jeg er sulten!
Det vil gøre dig godt.
Med mit navn.
Det var en meget fin ide af Ugo at skrive dit navn.
- Det ser godt ud. - Dejligt...
- Jeg har svært ved at artikulere. - Diabetes.
Kender du saucens historie, Michel?
Kender du de italienske saucer, slægten Gonzagues skænkede som gave?
- Vil du ikke høre den? - Nej, nej.
Har du det bedre nu?
Philippe, fat mod, fat mod... Det skal nok gå.
Jeg blev pludselig så træt.
Tortellini med flødesauce og champignoner.
- Jeg vil have mere. - Ja, vent...
Er det i orden, at jeg...? Marcello, må jeg lægge mig på din seng?
Ja? Tak.
Hvad er der med mig? Jeg har kuldegysninger.
Hvis Philippe tillader det...
- Kom, jeg vil strække mig ud. - Ja, hvis det gælder dit helbred.
Gør dig det behageligt.
Nej, vi kan ikke alle sammen lægge os på Marcellos seng.
Bukserne...
- Hvordan går det? - Det går.
Michel, Michel... Kom, Michel!
Michel, jeg er en kvinde, kom.
Vi må ikke blive syge. Vi skal... leve.
- Hvem laver mad? - Sov, Philippe.
- Er der nogen i køkkenet? - Ja da.
Kom, Michel, du er den skyldige. Det er dig, der har gjort mig så kåd.
Mærk. Jeg er helt våd.
Mærk, hvordan blodet koger.
Den går ned, den går ned...
For fanden.
Philippe, har du aldrig sendt nogen i guillotinen?
Det er noget andet.
Jeg så dig ligge med Michel.
Det betyder ingenting.
Jeg gifter mig med dig, om du så ligger med dem alle sammen.
Jeg ved, du er storsindet.
Jeg har en knap, der er gået op der.
Senere. Nu til kalkunerne.
- Vil du giftes i kirken? - Det må du bestemme.
Se, det er hende, der slagter den.
Kvindelig morder.
Jeg vidste det.
- Er du glad? - Ja. Den fungerer.
- Og hvordan har din baby det? - Det må du ikke spøge med.
Kan du mærke den muskelspænding?
Hvad synes du om det nye fællesskab?
- Hvilket fællesskab? - Sengen...
- Det er mig, der burde spørge dig. - Nej, lad nu være...
- Så du har fundet løsningen? - Man skal more sig.
Vi har en lang vej foran os. For fanden, det er fantastisk.
Nej, jeg ville...
- Åh, Marcello! - Kom.
- Nej, tænk på Philippe... - Kom!
Kom, jeg har en overraskelse.
Vær nu sød at sove. Sov.
Vær sød at sove.
Sæt dig ind!
- Sikken skøn bil. - Du er den første, der kører med.
Du er så sød, Marcellino.
Vil den køre?
Den kører.
Sikke et romantisk sted.
- Tag pelsen af. - Nej, jeg er nøgen.
- Tag den af. - Det er koldt.
- Jeg tænkte på dig i nat. - Du har aldrig set på mig.
Det er ikke sandt.
Philippe, kom! Ugo!
Nå?
Vend dig om.
Vis mig din rumpe... Løft den op. Løft den!
- Tænk på Philippe. - Jeg er noget andet end kærlighed.
Det gør ikke mig noget. Jeg gifter mig alligevel med hende.
Hun gør det af godhed, ikke fordi hun er lastefuld.
Forstår du det?
- Forstår du det? - Ja, ja.
- Hvis du er glad, er alle glade. - Lad os nu spise. Til bords!
Til bords! Lad os spise! Til bords!
"Dertil ristet brød dækket af russisk kaviar."
"Garner med lag af oliven, citronskiver, ceder og sukker."
"Som mellemret fire fade med friterede figner...
- ...sukkerpudrede appelsinbåde..." - Stop! Jeg får kvalme.
- Det er en dejlig opskrift. - Det var ikke det hele.
- Hvorfor surmuler du? - Jeg surmuler ikke.
Du er meget smuk i dag.
Tillad mig, frøken. Philippe, vær nu forstående.
En stor elsker, ham der Marcello.
Hvorfor er der ikke fyld i kalkunen? Hvorfor, Ugo? Den er kedelig.
Man skal kalde tingene ved deres rette navn.
Den er rædsom sådan her. Helt tør. Se den. Helt uden bid.
Der er andre ting. Kartoffelmos, flødesauce, æbler, kastanjer.
- Men ingen fars? - Livet er en farce.
Hold op med at spise.
Stop!
Kastanjepure hører til mine laster.
Det er du alene om, for jeg hader det.
Derimod elsker jeg æblekompot, for det er så sødt.
Synd, at vi ikke har nogle pærer.
Jeg skal klare det. Jeg har gjort det hver eneste nat i hele mit liv.
Bøj hovedet ned. Jeg skal klare det!
For helvede!
Jeg skal klare det!
- Det er ikke min skyld, Marcello. - Det er ikke din skyld!
I har ikke fattet noget. Man dør ikke af at spise. Jeg går!
Slap nu af, Marcello.
Hvad er der, Marcello?
- Han har ret, jeg er for tyk. - Nej da, Andrea.
Nej, min lille vagtel. Du er smuk. Du er ikke tyk.
Du er blød og graciøs. Du er let, og du laver god mad.
- Ikke sandt, Ugo? - Jo. Hun er også sensuel.
I er tre idioter! Det er en passende beskrivelse!
- Tre tåber, som er kastrater! - Nej, hør nu, Marcello. Kastrater?
Hvis nogen er kastrat her, så er det dig. Du har jo lige bevist det!
Stille!
Han er bare misundelig, den idiot. Det er fuldstændig fantasiløst.
- At ville æde sig til døde! - Gå nu ind og frisk dig lidt op.
Skide idioter!
"Frisk dig op." Jeg behøver ikke at friske mig op.
Det er jer, der burde prøve at friske jeres ideer op.
For helvede! Pis...!
- Hvad er der? Kom du til skade? - Jeg er blevet belortet!
- Føj, hvor ækelt. - Der er oversvømmelse.
- Sikke en stank. - For fanden, hvor ækelt.
Ugo! Ugo!
Kom og hjælp mig! Det er katastrofe! Bare så ækelt! En masse lort!
Det er frygteligt. Forfærdeligt! Efterlad mig ikke alene.
Efterlad mig ikke alene sådan.
Åh, Gud, Gud...!
Kom!
Ugo! Philippe! Philippe! Her er fuldt af lort!
- Ugo har det vist lidt dårligt. - Ja, det tror jeg.
Hjælp!
Skulle jeg blive her? I er ikke rigtig kloge.
Det sner.
Og blæser.
Det er snestorm.
Den lortelugt... Den bliver vi aldrig af med.
Er I ikke trætte? Efter alt det arbejde, vi faktisk har haft?
- Man kan ikke sove i den stank. - Jo, lad os nu sove.
Den rene syndflod...
Af lort!
Marcello slås med et plasticmonster ved bilen.
Du så ham, ikke? Han var bange for at dø.
Han er taget af sted.
Stille, Michel, tænk på naboerne.
- Philippe, vi må begrave ham. - Aldrig.
Ulovlig begravelse af lig giver en hård straf.
Paragraf... Jeg husker det ikke.
Jeg fryser.
- Er det færdigt? - Ja, det er færdigt.
Ikke dårligt.
- Slet ikke dårligt. - Tak, Ugo.
Hvad gør du?
Det er en branchehemmelighed.
Det giver en vidunderlig smag.
Må jeg smage?
- Har du ikke sovet rigtigt? - Jo, men jeg har ondt i hovedet.
Må jeg smage?
- Din mund lugter af borsjtj. - Nej da.
Kom...
- Kom, jeg har en ide. - Har du? Må jeg høre? Fortæl!
- Andreas kage. - Fantastisk.
Ja! Her...
En, to, tre...
Sådan, tryk så.
Du skal bare se, hvilken kage det bliver.
- Godmorgen, Philippe. - Godmorgen, Marcello.
Jeg prøver at lave lidt gymnastik, men... jeg er lidt træt.
Jeg har fundet sugerør. I køkkenet.
Til den varme chokolade.
Jeg var officer i luftvåbnet.
Kom og spis morgenmad. Jeg har en overraskelse.
Jeg har en stor overraskelse.
Skal vi spise kagen? Ja eller nej?
Åh, hvor jeg blev forskrækket. Jeg troede, det var Marcello.
Kom.
- Godmorgen, Marcello. - Det er ikke Marcello.
Men han har jo kaptajnsgrad.
Har du set den? Andreas kage...
Hendes bagdel.
- Vil du have et stykke? - Nej, tak.
Ikke nu, om lidt...
I kan spise den.
Ja, så skærer jeg ud.
Han spiller godt, ham Marcello.
Næsten lige så godt som Michel.
Tak.
Vi er vant til det nu.
Væk herfra, hunde! Forsvind!
"Harmonien mellem smagene er svær og passende kogetid for hver sort."
"De bør ligge og trække i samme vin og så koges den halve tid deri."
"For den endelige tilberedning sker inde i en dej."
Godt, så går vi i gang. Undskyld mig.
Altså...
Sherry over hønen.
Forsigtigt...
Over det hele... Det er nok.
Portvin til anden.
Og champagne til gåsen.
- Mere? - Ja, lidt til.
- Sådan. Går det godt, Andrea? - Ja, Ugo.
Ja, spis, spis. Spis min brioche, så skal du se...
- Jeg elsker brioche i mælk. - Ja, især for din diabetes.
Hvorfor kommer du æggeskiver på?
Æg... er, ifølge jøderne, dødens symbol.
Jeg kunne blive milliardær på at lave disse retter til andre.
Men de vil aldrig få at vide, hvad de går glip af.
Men vi... og vore venner...
Jeg løfter mit glas.
Sådan...
- Du får den ære at skære den ud. - Hvordan skærer man den ud?
Man kan ikke lave portionsstykker. Den er for stor.
- Hvordan "for stor"? - Den er et digt.
Dit digt er for stort.
Smag, med gaflen.
En lille smule.
Hvordan smager den?
Den smager af lort. Undskyld, Andrea.
- Det er lort! - Det kan du ikke mene.
- Et lortedigt. Det er, hvad det er. - Smag du, Andrea.
- Det smager godt, ikke? - Jo, men jeg kan ikke synke.
Jamen, vi skal jo spise.
Godt. Så spiser jeg den selv. Og jeg vil skære den ud.
Den er vidunderlig. Vidunderlig!
Godaften, Marcello.
Godaften, Michel.
Jeg vil sove lidt.
- Kommer du, Andrea? - Nej, jeg bliver hos Ugo.
- Jeg vil holde ham med selskab. - Tak.
Så gå! Gå!
- Godnat. - Godnat, Philippe.
Gåsepostej, hønsepostej, andepostej.
Philippe siger, det er lort.
Det er genialt.
Philippe, kom med ud i køkkenet. Ugo må holde op med at spise. Kom.
Han er voksen nok til at vide, hvad han gør.
Vi må begge to sige det til ham.
- Han lytter ikke til mig. - Vi skal nok få ham til det.
Ugo, hold op.
Hold nu op, Ugo. Nu er det nok.
Stop, ellers dør du.
Ti stille, hunde! Stille!
Stille med dig!
Sådan...
I morgen skal du lave en ny postej. Den vil jeg spise."
Jeg varmer lidt vand til dig, Ugo.
Det er godt med sukker i, for fordøjelsen.
Andrea, hør her.
Du skylder mig noget.
Ja...
Åh, hvor det er godt.
Herligt...
Du må beholde... tårnet.
- Som minde. - Tak.
Ja, Andrea.
Fortsæt, fortsæt...
- Han er død. - Ugo...
Kom, Philippe, lad os gå i seng.
Hvad gør vi ved Ugo?
Vi lader ham være i køkkenet, i hans domæne. I morgen tænker vi over det.
Du er grådig, Ugo.
Du spiser for meget. Det har du altid gjort.
Det her er til dig. Det er meget mildt og lækkert.
Sæt dig.
Marcello...
Michel...
Og Ugo.
Gad vide, hvad de tænker om mig. Hold nu op, Ugo!
De synes sikkert, at jeg har svigtet dem.
Vi lever, begge to, så lykkelige.
Og de...
Vent her på mig, Philippe. Jeg vil se, hvem det er, der kommer.
Bak bare lige ind.
Er der nogen hjemme?
- Goddag. - Goddag.
- Hvor skal vi lægge kødet? - I haven.
- I haven? - Ja.
- Det er jo fint kød. - Læg det i haven, derovre.
Der er kommet en sending kød. Flyt dig lidt...
- Er det fint? - Vældig fint, Philippe.
- Med røde stempler? - Ja.
Det er det bedste.
For sidste gang...
...var det det ikke.
Sig til jeres chef...
...at sidst fik vi kalv af anden sortering.
- Philippe... - Jeg orker ikke mere.
- Undskyld. - Går det bedre?
Jeg fryser.
Jeg fryser!
Er det godt sådan, frøken? Kød i haven...!